Title: Viete ako vonia nová kniha
Author: Futovci
Last saved by: Tatiana Fialová
Company: Home

Viete, deti, ako vonia nová kniha? Nie? Tak ju ovoňajte. Vyberte si nejakú zo svojej knižnice, najlepšie takú, ktorá ešte nedávno ležala v kníhkupectve. Otvorte ju, zatvorte oči a privoňajte k stránkam. Cítite to?
Vôňa farieb sa mieša s vôňou čerstvého papiera a to všetko vonia úžasnou novotou. Najväčšmi vonia pravdepodobne farba. Ak to všetko cítite tak ako ja, určite si dokážete predstaviť, ako to vonia v tlačiarni. Že čo je tlačiareň? Teraz nemyslím na zariadenie, ktoré má váš ocko alebo mamka pripojené k počítaču. Myslím riadnu obrovskú tlačiareň, kde sa tlačia knihy, noviny a časopisy. Tam to totiž vonia podobne. Akurát, že okrem vône je tam aj riadny rámus. To klepocú tlačiarenské stroje, búchajú rezačky, ktoré režú obrovské kusy papiera na malé kúsky. Také akurát. 
V tlačiarni, v ktorej sa tento príbeh stal, bolo v ten deň opäť rušno. Stroje klepali a búchali, ba niekedy aj vŕzgali, a pomedzi tieto buchy a vrzgy sa ozývali hlasy zamestnancov.
„Podaj mi tie kartóny!“
„Dochádza čierna farba!“
„Príde to niekto konečne zabaliť?“
„Rezačka sa zasekla!“
„Je tu horúco!“

A medzi tými vrzgami, buchmi a krikmi pracoval aj Maťo. Bol to obyčajný chlapec, ktorý sem chodil brigádovať. Zametal, vykladal i nakladal tovar a dopĺňal farby do strojov. 

OBR1 
Práve to robil najradšej. Tak ako teraz. Veľký stroj hlásil, že sa mu čoskoro minú všetky farby. Maťo to skontroloval a pobral sa do skladu. Na pomoc si vzal vozík, lebo tlačiarenské farby sú balené vo veľkých nádobách. V rukách by ich určite naraz neodniesol. 
OBR2
Vozík raz dva naložil a rozbehol sa s ním po chodbe. 
Že prečo sa rozbehol? 
No viete, chodba bola dlhá a hladká. Tomu by neodolal žiadny chlapec. A možno ani niektoré dievčatá. Maťo nebol výnimka. Vždy, keď pracoval s vozíkom, roztlačil ho zo všetkých síl, a keď vozík nabral poriadnu rýchlosť, naskočil naň a chvíľu sa zviezol. Tesne pred koncom chodby z neho zas vyskočil a vozík zabrzdil.
Presne to mal v pláne aj teraz. Vozík sa rozbehol. Maťo sa práve chystal naň vyskočiť. 
OBR 3
Vtom však zbadal malú myšku. No toto! Myš a v tlačiarni? Myš, ktorá sa ostrými zúbkami dokáže prehrýzť aj cez najpevnejší papier? To teda v žiadnom prípade! Myš do tlačiarne nepatrí! Maťo zabudol na vozík a skok! Pokúsil sa myšku chňapnúť holými rukami.
A to veru nemal robiť. 
OBR 4
Rozbehnutý vozík zrazu nemal šoféra a v plnej rýchlosti narazil do steny. Tresk! 
Všetky farby boli v momente na zemi. To bol rachot! Maťo od ľaku až podskočil. Na myšku okamžite zabudol.
„Hups!“ vykríkol, keď vozík narazil.
„Hups!“ vykríkol opäť, keď padajúce farby zhrkotali.
„Hups!“ vykríkol tretí raz, keď zbadal, ako z niektorých nádob odleteli vrchnáky a farby sa začali veselo vylievať na podlahu.

A vtedy sa to stalo.

OBR 5
Vyliate farby sa zlievali jedna k druhej, akoby sa tešili zo stretnutia. Chcete vedieť, ako vyzerá také náhodné a nečakané stretnutie farieb?
„Dobrý deň,“ vraví slušne žltá.
„Čau žltá, dáme si dnes rande na oranžovo?“ frajeruje červená.
„Ó!“ híka žltá. 
OBR 6
Odrazu sa na jednom mieste zvírili. Točili sa, ako keby ich niekto zámerne miešal neviditeľným štetcom. Krútili sa stále rýchlejšie a rýchlejšie, až kým z víru odrazu nevyskočil malý človiečik. Drobec. Škriatok.
Hral všetkými farbami.
OBR 7
„Hups? Tak sa teda volám?“ opýtal sa prekvapene, keď pozrel do čarovnej knihy. Rýchlo skočil za koleso vozíka. Skočil presne tam, kde sa triasla malá myš. Škriatkovia sú už raz takí. Odmalička im je nad slnko jasnejšie, že sa musia vždy šikovne skryť, hoc aj netušia prečo.
OBR 8
„Ty si Hups?“ opýtala sa myš.  
„Asi áno,“ odvetil Hups.
„Ahoj, Hups. Musím bežať!“ skríkla myš a šibla chvostíkom.

Hups sa ukryl tak rýchlo, že si ho Maťo vôbec nevšimol. Pravdupovediac, ani nemal kedy, lebo rachot prilákal na chodbu všetkých pracovníkov. A Maťo musel vysvetľovať, čo vyvádzal.

A čo bolo s Hupsom? Keďže sa narodil v tlačiarni, stal sa tlačiarenským škriatkom. Ibaže kým sa stihol rozhliadnuť, privolala si ho k sebe Elvíra Múdra, múdra a vzdelaná učiteľka škriatkov. Mala ho naučiť všetko, čo musí každý správny škriatok vedieť. A ešte aj niečo navyše – to, čo musí vedieť iba škriatok tlačiarenský! 
Ale to už je iný príbeh.